Løsningen på følgende gåte avslører universets grusomme hemmelighet-
- om du ikke blir gal under forsøket. Tenk deg at du har en billig øks.
En vinterdag bruker du øksa til å halshogge en mann.
Slapp av - han er død alt. Men kanskje du burde være bekymret, -
- for det var du som skjøt ham. En stor fyr, med svulmende biceps-
- og en hakekorstatovering på tungen. Du hogger hodet av ham-
- tross de åtte kulehullene, for du er redd han ellers vil sluke deg.
Nå har du en ødelagt øks, så du går til jernvarebutikken-
- og bortforklarer de mørkerøde flekkene som barbecuesaus.
Den reparerte øksen venter siden til våren, da en tidlig morgen...
Du griper tak i øksen og hogger. Men på det siste slaget...
Du vender tilbake til jernvarebutikken.
Men så snart du kommer hjem med ditt nye øksehode...
... møtes du av den halshogdes gjenopplivede kropp-
- med et nytt hode, sydd på med noen form for plastline.
Ansiktet hans uttrykker en sjelden sett uvilje.
- Du står klar med øksen. - Jeg ble drept med den øksen.
Har han rett?
Mitt navn er David Wong. En gang så jeg en manns nyre-
- få tentakler og komme ut av kroppen hans for å gli over mitt kjøkkengulv.
Men det er en annen historie.
Mer bivirkninger. Sånn er det alltid når jeg er påvirket av Sausen.
Jeg tok en dose for seks timer siden.
Jeg får det til 5829 riskorn på tallerkenen.
Risen ble dyrket i Arkansas og høstet av Cooter.
Jeg er ikke noe geni. og jeg er ikke synsk.
- Det er bivirkninger, det er alt. - Davie Wong?
David Wong? Duppet du av?
- Hei. Du er Arnie, hva? - Arnie Blondestone.
Unnskyld forsinkelsen. Du ser ikke asiatisk ut.
Det er jeg ikke. Jeg er født her. Jeg byttet etternavn-
- for å bli vanskeligere å finne. Wong er verdens vanligste etternavn.
- Bor familien din fortsatt her? - Jeg er adoptert.
Jeg vet ikke hvem pappaen min er. Kanskje du er pappaen min.
- Er du pappaen min? - Det tror jeg ikke.
Adoptivfamilien min flyttet. Jeg sier ikke hvor.
Skriv ned dette. Min biologiske mamma ble institusjonalisert.
- Det må ha vært slitsomt. - Hun var en crackavhengig kannibal...
...som bedrev vampyrisme og nekromanti. Brukte alt...
...på svarte lys. - Jaså? Min lot meg ikke se på TV.
- Tuller du med meg? - Nei, jeg er bare nervøs.
Hun var bipolar. Men det jeg sa er mer interessant.
Ville ikke du få ut sannheten? Ditt syn på saken?
- Hva gjør vi her ellers, herr Wong? - Du har rett.
- Unnskyld meg. - Driver du med spirituell eksorsisme?
- Er det noe sånt? - Du ville aldri trodd meg, Arnie.
Viser jeg deg beholderens innhold, vil du aldri bli den samme.
Har du bæsjet på deg noen gang, Arnie? Det ville du gjort-
- om du hadde vært med i går kveld.
Han søker sannheten i fryktens tidsalder.
Han er klar til å møte ondskapens legioner. Marconi...
Han hjelper sin neste å finne veien til lyset. Marconi...
- Hallo? - Dette er John.
Halliken sa at du skal ta med deg cracksendingen i kveld.
Møt ham der vi begravde den koreanske horen uten bukkeskjegg.
Det var Johns kode for "Ta med deg alt og kom hit, det er viktig. "
Klokken er tre om morgenen, John.
Ikke glem at vi skal drepe presidenten i morgen.
John...
Det siste var kode for "Kjøp øl på veien."
Dave.
Kom inn.
Dette er Shelly, Dave. Hun trenger vår hjelp.
- Fortell, Shelly. - Det gjelder kjæresten min.
Han lar meg ikke være i fred. Jeg er livredd.
- Frøken...? - Morris.
Frøken Morris. Jeg anbefaler deg å gå til et krisesenter.
- De kan hjelpe til med besøksforbud. - Kjæresten min...
...har vært død i to måneder.
Jeg vet ikke hvor jeg skal gå. En venn sa at dere tar dere av...
- Uvanlige problemer. - Ser du ham når han dukker opp?
Ja. Og jeg hører ham.
- Slår han deg? - For en drittsekk!
Det er uvanlig med spirituelle vesen som fysisk kan manipulere vår verden.
- Frøken Morris... Vi kan nok ikke... - Jeg sa at vi skulle se på det.
Vi kan ta oss en titt og vise ham hvor skapet skal stå.
Hvor pleier du å se ham?
I kjelleren.
Og på badet. Da jeg satt på do. Han stakk hånden mellom...
Ok. Vis oss kjelleren.
Den er den veien.
Vel... Han er ikke her.
For en overraskelse.
Virker hun ikke hyggelig? Hun minner om Amber, Amys venn.
Jeg trodde først at det var hun, faktisk.
Takk for at du ble med. Ikke at jeg vil utnytte situasjonen...
Jøss.
Han må ha vært jeger.
Vent... John?
- Sa du at hun lignet Amber? - Ja.
Amber er nesten like høy som jeg. Med blondt hår.
- Med store bryster. - Ja, hun er skikkelig søt.
Syns du Shelly ligner henne?
- Ja. - John...
Shelly er kort.
Kort og mørkhåret. Blå øyne.
Helvete. Jeg visste at hun var for god til å være sann.
Shelly! Vi har et lite problem.
Vi ser helt ulike versjoner av deg. John har problemer med synet-
- på grunn av konstant masturbasjon. Men jeg...
Å, Gud!
Den døren kan ikke åpnes.
- De liker å leke, hva? - Det er alt de har tid til.
Jeg er skuffet. Vi duellerer lenge, men du seirer ikke over meg, Marconi.
Dr. Albert Marconi, verten for magiprogrammet?
Idiot. Marconi?
Marconi er 50 år og har hvitt hår.
Vi er ikke din nemesis.
Slipper du oss om vi hjelper deg å komme i kontakt med Marconi?
- Du lyver! - Nei da. Vi er i bransjen.
Vi har hans direktenummer.
Monsieur?
- Ja? - S'il vous plaît.
... møte ondskapens krefter og hjelpe sin neste finne lysets vei.
Utsolgte opptredener i Roma, Tel Aviv, Madison Square Garden...
- Sir? ...og Las Vegas.
Hallo, doktor. Ja, John har det bedre.
Takk for at du spør. Vi har en situasjon 53 her.
Vil du snakke direkte med... manifestasjonen?
Ja, det skal jeg.
Er vi enige?
Vi møtes igjen, Marconi. Du trodde...
Helvete, han er god.
...spiritualister? Eksorsister? Dere er ganske populære.
Jeg fant noen diskusjonsforum på nettet tilegnet dere to.
- Hobbyen deres. - Ok, jeg orker ikke vimse rundt.
Du har 83 cent i forlommen, Arnie.
Tre 25-cent, en 5-cent og tre pennies.
Pennymyntene er fra 1983, 1993 og 1999.
Det var som bare. Et kjekt triks, herr Wong.
Kast mynt ti ganger, så blir det krone, krone, mynt, krone, mynt...
...mynt, mynt, krone, mynt, mynt. - Det har jeg ikke tid til.
Du drømte i natt, Arnie. At du ble jaget av moren din i skogen.
Hun slo deg med en pisk, laget av knyttede peniser.
Ja, Arnie. Alt du vet, er feil.
Nå er jeg interessert, herr Wong.
- Det blir bedre, mye bedre. - Faen heller.
Hva om det blir verre? Mye verre?
Det begynte for et par år siden.
Noen år etter high school. Vi var bare ungdommer.
Kameraten min John hadde et band.
Jeg kjente en mann en gang. Det fant jeg bare på.
En, to, tre, fire!
Når jeg nå gjenforteller det, vil jeg si:
"Hvem trodde at min venn John skulle frambringe verdens ende?"
Hei, Fred.
Skål for...alle kyss jeg har stjålet og vice versa.
Amen.
Hva tenkte du? La meg være.
Får den tilbake, Justin. Vær så snill.
La meg være!
Kan jeg få den tilbake?
Du heter Amy, hva?
- Vil du ha en øl? - Nei, jeg må finne hunden min.
Onkel mistet foten i en gressklipper- ulykke. Han kjenner den ennå.
Hva kalles det? Fantasibeinsituasjon, eller?
Det kalles fantomlemsyndrom. Alle amputerte får det. Det går over.
Rasshøl.
Pent, Fred.
- Det er ekte magi. - Hva er det?
- Er det en som blotter seg? - Han svevde nettopp over bakken.
Hvor høyt?
- Man må elske skeptikeren. - La meg gjette.
Cirka 15 cm over gresset? En Balducci-levitasjon?
Hvordan kan jeg imponere skeptikeren?
Ser man det! Du glemte å vaske deg bak ørene.
En 25-cent?
Et insekt er et pent trekk.
Pleier du å drømme? Jeg kan tyde drømmer. For en øl.
Jeg har ingen øl. Uflaks.
Hør her, skeptikermannen.
Jeg skal gjøre som Daniel i Det gamle testamente. Din siste drøm.
Jeg tolker den og har jeg rett, så skylder du meg en øl. Ok?
Ja da. Du er begavet med overnaturlige evner.
Det fins ikke noe bedre bruk for dem enn gratis øl.
Dette drømte du tidlig i morges, under pågående torden:
Du drømte at du og kjæresten din, Tina, var sammen igjen.
- Hvordan visste han det? - Du kom hjem til henne...
...og en haug dynamitt. Hun har en detonator, klar til å sprenge alt.
Du sa: "Hva gjør du?" Hun sa: "Dette." Og pang.
Du våknet og eksplosjonen ble til torden.
Har jeg rett?
Helvete!
Du gjettet rett.
Du må være modig nok til å stille de skremmende spørsmålene.
Hvordan visste sinnet ditt at torden var på vei, David?
- Hvordan vet du mitt... - Tordenen kom da hun trykket av.
Du begynte å drømme 30 sekunder før tordenen.
Hvordan visste sinnet ditt at tordenen skulle komme?
Fordi tiden er et hav, ikke en hageslange.
Rommet er en puff røyk, et lite stykke sky.
Sinnet dit er en flygende maisorm, som sniker gjennom alle muligheter.
Ja da.
Vil du vite hvor pappaen din var, da du lå på sykehus med brukket bein?
Vil du vite navnet på sjelsfrenden din?
Eller hvordan hun kommer til å dø?
Vil du vite når den første atombomben vil treffe amerikansk jord?
Eller i hvilken by?
Du! Du skylder meg en øl.
Hvor kom du fra?
Flink bisk.
Vær så god.
LEVER TI LBAKE TIL AMY LARKING 413-555-8177
Da drar vi til Amy, Bark Lee. Hun ombestemmer seg kanskje om oss.
- John? Hva er det? - Jeg kommer ikke hjemmefra!
- Hva? - Jeg er redd, Dave.
Det kan ikke være virkelig. Som det rører seg, som det er gjort!
Det er ikke oppstått av evolusjon, men det klarte likevel å bite meg.
- Kan du komme hit? - Ja da, jeg er der om 12 minutter.
John?
John? Jeg ringer politiet.
Det drepte deg nesten! Nå kommer vi begge til å dø, idiot.
Er du klar? Kjør!
John?
- Ikke rør deg. - Hva er det?
Du tror meg ikke nå, men snu deg, så gjør du det.
Men ikke skrik, for da dør du.
Snu deg langsomt.
- Det rørte på seg. - John...
Bli med meg til sykehuset, eller så ringer jeg etter sykebil.
Døren! Kom!
Sett deg i bilen.
- Hva er dette? - Ikke rør den.
- Du burde ikke ha kommet hit. - Du ringte meg.
- Gjorde jeg? Når da? - Hva er dette, John?
De kommer til å spørre meg om det. Fortell før du sovner.
Nå husker jeg. Alt er sammenblandet.
Jeg ringte og ringte.
Jeg ringte 20 ganger. Du var så rar.
Du får nok telefon fra meg de nærmeste åtte-ni årene. Fra i kveld.
Jeg kunne ikke orientere meg, jeg gled ut av tiden...
- Vent! Hvor skal vi? - Til akutten.
- Nei, nei. - Jeg vet ikke hva annet jeg kan.
Kan vi ikke dra hjem til deg? Bare ikke her. Et trygt sted.
- Vet du hva stoffet heter? - Robert kalte det Soyasaus.
- Men det er nok ikke soyasaus. - Robert? Å, den falske jamaicaneren.
- Hva heter han til etternavn? - Marley.
Selvsagt. Robert Marley. Og han ga deg...
Vi var på One Balls p-plass og delte en joint.
Og jamaicaneren drar fram Sausen.
"Den åpner dører til andre verdener."
- Tok noen andre den? - Jeg husker ting som ikke har hendt.
- Som ikke har hendt. - Tok noen andre Sausen?
Jeg vet ikke!
Vi gikk til Roberts campingvogn. De andre ville ikke bli med.
- Og du prøvde dritten? - Hvordan skulle jeg kunne la være?
Kan du enten svare eller slå av telefonen din?
Ja da.
- Ja? - Dave? Det er meg.
- Er dette et opptak? - Nei. Jeg vet ikke om vi har pratet.
Jeg ba deg komme hjem til meg. Ikke gjør det. Hold deg bare borte.
- Hvem er dette? - John. Hører du meg?
Jeg hører deg, og jeg ser deg. Du sitter her ved siden av meg.
Prat med meg, da. Virker jeg skadet?
- Hva? - Jeg må stikke. Hils meg.
Var det meg?
Det var meg, hva?
Unnskyld meg, Dave. Unnskyld!
- Unnskyld at jeg forstyrret søvnen. - Sett deg i bilen.
Jeg beklager alt som kommer til å skje. Alle menneskene...
...som eksploderer.
Våkn opp, John.
Han puster fremdeles.
HAR DU PROBLEMER? RING ST. DOMS MENIGHET
Faen ta.
- St. Doms. - Hei. Jeg trenger en prest.
- Dette er pater Shelnut. - Har du erfaring med...
...demonisme? Som hjemsøkelse og besettelse?
Vi pleier å anbefale samtaleterapi for de som ser og hører ting...
Nei, nei. Jeg er ikke sprø. Det gjelder en annen.
Jeg mente det ikke sånn. Kom og prat med meg.
Hvis du trenger en proff, så har jeg en svoger som er god.
- Hvordan tror du at det er? - Hva da?
- Å være sprø. Mentalt syk. - Vel...
De vet aldri at de er syke. Man kan ikke diagnostisere seg selv.
Akkurat som man ikke ser sitt eget øye. Man føler seg nok som vanlig.
- Resten av verden oppfører seg galt. - Anta at jeg traff på noe...
...fra bortenfor... Au! Helvete.
Jeg skal forklare uten banning: Den svarte dritten fra planet X-
- som kom ut av nålejævelen, så ut til å ha hår. Sa jeg at det rørte seg?
Hallo? Er du der?
Ja, det er jeg. Ta det med ro.
- Ikke noe du ser er virkelig. - Jeg kjente det.
Den underlige, giftige varmen spredde seg i låret mitt.
Jeg tror ikke at du kan gjøre noe for meg.
Jeg skal være ærlig mot deg. Vi vet begge to at du er ferdig.
- Unnskyld? - Moren din skriver med dritten sin.
Store forandringer er på vei til Drep verden.
Bølger av marker over hav av forråtnelse.
Du får se det med egne øyne, David.
Forstår du?
Rolig. Kjør.
Kjør. Bare kjør.
John! John! Våkn opp, John!
Hvem er du?
- Jeg heter Roger North. - Gratulerer.
Hvem er du? Hva faen har du lagt på brystet mitt?
Jeg sier dette for din egen sikkerhets skyld.
Du har en viktig rolle å spille.
Korrok er en mektig motstander.
Ting er satt i gang, herr Wong.
- Fascinerende. - Hva da?
Høster man ikke insekter her? Honningen deres?
Vet biene at de lager honningen til dere eller arbeider de utrettelig-
- fordi de tror at det er deres valg? Når du hører et ord for første gang-
- så hører man det ordet igjen innen 24 timer.
Lurer på du hvorfor man iblant ser en eneste sko-
- ligge ved siden av veien?
Jeg har iakttatt deg en stund.
Men jeg har store kunnskapshull. Jeg iakttok en mann som onanerte-
- til han blødde. Ville han det?
Og du, når du er alene...
Ok...
Vet du hva den er til for?
- Jeg har en viss anelse. - Kjenner du til ordspråket...
"Jeg vil skyte deg så mye at jeg får ståpikk."
- Nei, det tror jeg ikke. - Du hører det igjen innen 24 timer.
Hvis du ikke kødder med meg.
Hold kjeft og sitt stille.
Ting er satt i gang, hva?
Pent, Bark Lee.
David Wong?
Ja.
Detektiv Lawrence Appleton. Ut av bilen, begge to.
Han... hviler.
Gå ut av bilen, for faen.
Takk for at du kom hit.
- For en natt du har hatt. - Hvor er John?
Han har det bra, han snakker med en annen politi.
- Prater han? - Begge skal fortelle sannheten...
Du trenger vel ikke bekymre deg for samstemmigheten?
- Fortell hva du gjorde i går kveld. - Jeg var på en fest ved innsjøen.
Jeg dro hjem ved midnatt. Jeg sov ved to.
Er du sikker på det? Var du ikke på One Ball Inn?
- Vennene dine var der. - Jeg skulle opp til jobben.
Jeg dro hjem. En rar energi oppsto i meg.
Den strålte utad fra brystet. Ting ble klarere, enklere.
Jeg kunne se politiens neste spørsmål, før han stilte det.
- "Har du hørt navnet..." - Har du hørt navnet Nathan Curry?
Han er på din alder. Foreldrene hans eier et verksted i byen.
Nei. "Og Shelby Winder?"
Og Shelby Winder? Stor jente, sisteårselev på East Side High.
- Justin White? - Nei, dessverre. Hva skjedde?
Alt var åpenbart, labyrintens vegger ble til glass.
Umiddelbart visste jeg to ting: De hadde alle vært på festen-
- og de var nå alle døde eller holdt på å dø. Hvordan vet du det?
Hvordan vet du noe av dette? Magi? Du vet hvorfor.
Den svarte dritten fikk blodkontakt med deg.
Du begynner å bli høy. På Soyasausen.
- Den har deg! - 9 personer var på One Ball Inn.
Tre er savnet, din venn er her og resten er døde.
Din venn er den eneste kjente overlevende av disse ni personer.
Og ikke bli oppbrakt nå, men han ser ikke ut til å ha det så bra.
- Har han sagt noe til deg i morges? - Han ringte meg og pratet tull.
Paranoide hallusinasjoner. "Monster i huset hans" og sånt.
- Han husket ikke hvordan han kom dit. - Sa han hva han hadde tatt?
- Nei. - Du vet at vi finner det ut.
Jeg bryr meg ikke om å ta dere for å ha tatt piller.
Jeg bryr meg om likene.
- Selger noen gift der ute... - Da ville jeg fortalt det!
Er det slik alle døde?
Av overdoser?
- Kjenner du denne karen, da? - Ja, han var der.
- Det John hadde, fikk han av ham. - Bruce Matthews.
Han har et ulovlig apotek på hjørnet av 30th Street og Lexington Avenue.
- Og de der? - Før...
Etter.
Hva kan forårsake noe sånt? En bombe, eller...
Ikke noe du kan gjøre, det vet jeg. Kanskje noe bortenfor vår kunnskap.
Det jeg...
Vennen din...
Han er død.
Vent.
Denne svarte Soyasausen...
- Det er et narkotikum, hva? - Jeg kommer til det.
Den gjør en smartere, man kan lese andres tanker.
Den forhøyer sansene.
Tror jeg. Når man tar den, så blir det som en overbelastning.
Som om man koblet bilstereoen til en interplanetær SETI-antenne.
Man får inn dritt fra omverdenen. Men ser sånt man ikke skal kunne se.
Har du igjen litt?
Jeg kommer til det.
Er du høy på det nå?
Du er høy på det nå. Derfor kunne du gjøre det med mynten.
- Og drømmen. - Akkurat. Jeg tok litt i dag.
- Men det avtar nå. - Varer ikke effekten lenge?
Bivirkningene varer ikke lenge. Effekten varer resten av livet mitt.
Kanskje lenger enn det.
Ok. Ungdommene som døde...
Det var en rave-overdose, hva? For et par år siden.
Jeg så det på nyhetene. Tok ikke de Ecstasy? Du er typen...
- Noe i den sånt. - Om jeg kontakter detektiv Appleton, -
- kommer kan til å huske deg? - Lykke til med å finne ham.
Så, hva tror du?
Ja...
Du har nok en bok her. Om man utvikler det litt.
En bok? Som noe oppdiktet?
En story er en story. Det holder at du tror at det hendte.
Jeg husker ikke at jeg hadde mynter. Du kan ha lagt dem i lommen min.
Uten at du merket noe? Og drømmen? Kom an, Arnie.
Du prøver nok være som noen av mentalistene på TV. Som Sr. Marconi.
Dr. Marconi er kanskje teatralsk...
...men han er ikke på liksom. - Dere har lignende ting for dere.
- Kom med meg. Jeg vil vise deg noe. - Hvor skal vi?
Ut til bilen min.
Ok.
- Ser du den? - Nei.
- Jeg ser et tomt bur. - Snu hodet hit, så du ser på meg.
- Du burde se kassen fra øyekroken. - Vi går inn. Det var mer interessant.
Du kommer til å dø, Arnie. Da står du foran fullstendig ikke-eksistens-
- eller noe enda rarere. På en spesifikk dag i framtiden-
- kommer du til være i det utenkelige. Det er umulig å unngå.
Tenk på det.
Uten å snu på hodet...
Se på kassen.
Helvete!
Å, helvete!
Hva faen er det?
Hvordan faen gjorde du det? Hva i helvete er det?
Den har ikke noe navn i denne verden. Er den ikke ganske ekkel?
Du fikk meg til å se noe. Du skremte meg!
- Så jeg skulle se noe. - Nei, der er den.
Tenk at du så den så lett. Du må ha et åpent sinn.
De fleste ser den så fort om de er høye eller beruset.
Jeg vil fortelle deg resten, Arnie.
Jeg må få den ut av meg.
Men du må ta den for det den er.
- Sannheten. - Ja da.
Til jeg finner ut av det.
- Ja da. - Ja, det får holde.
Kom.
Uansett. Politien kommer inn og sier at John er død.
- Vennen din... Han er død. - Hva?
- Hvordan? - Ro deg ned.
Han fikk et krampeanfall og pulsen stoppet.
Det kommer en sykebil innen 30 sekunder.
Vinnie gir ham førstehjelp. Vinnie er livredder.
Hør på meg nå. Gjør dette:
Fortell meg sannheten om en stund. Hindrer du meg på noe vis, -
- så skal du få angre det resten av livet ditt.
- Ja? - John, Dave.
Hva?
- Kom du ut? - Ja og nei. Er du på politistasjonen?
- Ja. Vi var begge... - Har jeg dødd ennå?
Dave? Hørte du?
Ja. Alle løp ut av rommet. De sa at du...
Jeg rekker ikke forklare nå. Forlat politistasjonen nå.
De kommer til å rulle ut liket på båre, folk vil stå og glo.
Ikke løp, ikke tiltrekk deg oppmerksomheten. Bare gå ut.
- Kan du stjele liket på noe vis? - Hva?
Trolig ikke. - Blås i det. Er du ute ennå?
Nei, jeg er her, jeg kan ikke.
- Det står en annen politi her inne. - Det gjør det ikke.
Se i speilet.
Jeg forstår ikke.
Han er ikke virkelig. Ikke på den tradisjonelle måten.
Bare gå ut. Du kommer til å se sånt til og fra. Ikke bli redd.
- Så... Han kan ikke skade meg? - Det kan han nok.
- Det er meg, Dave. Hvor er du nå? - På fortauet, utenfor stasjonen.
- Hvor er du? I himmelen? - Hør du en sang spilles på radio?
- Hva? John? - Gå mot parken.
- Ikke bli redd. Er du redd? - Jeg vet ikke.
- Virker telefonen fremdeles? - Det står en pølseselger der. Ser du?
- Ok. - Kjøp en bratwurst av ham.
En, takk.
- Ok. Jeg har bratwursten. - Hold den opp mot hodet.
- Hvorfor, John? - Jeg må vise deg noe.
- Hører du meg, Dave? - Ok, jeg skjønner.
Jeg hører deg via en sinnlig vibrasjon. Jeg skjønner.
- Du kunne bare ha sagt det. - Du hører på grunn av Soyasausen.
- Men det vil ikke vare lenge. - Hva er det for noe, John?
- Den levde. Jeg sverger... - Hør etter!
Du må til Robert. Politiet er ikke der ennå, men de kommer.
Ta en drosje til bilen din og kjører siden til Wayside Village.
Jeg har ingen penger. Jeg hadde fem dollar og kjøpte pølse for tre.
Kostet pølsa tre dollar?! La meg tenke.
Se mellom pølsen og brødet. Det ligger en hundrings der.
Det er ikke penger i bratwursten. Bare et stykke salat.
Ok. Har du et bankkort?
WAYSIDE BOBILPARK
- John? - Dave!
- Ja? - Kjører du under en bro nå?
Nei, jeg er ved bobilparken. Hvilken er Roberts?
Å, det begynner å avta. Hør etter nå. Gå inn og...
Så lenge du husker det, så går alt bra. Lykke til.
Vent! John, jeg fikk ikke... Hallo?
Her virker det som.
Bli i bilen.
Helvete!
Du vet hva som er i den, hva? Robert hadde dritten på lager.
Du skylder meg en øl!
Han kan ikke ha lagret det under sengen, dritten rører på seg.
Det har en vilje, en holdning, det biter. Jeg innså hvorfor jeg var her.
Da jeg var ruset, kunne jeg kommunisere med de døde.
Med John. Men ikke når effekten avtok.
Min eneste sjanse til å redde John fantes i denne flasken.
Avgjørelsen skjedde der.
Å, helvete! Soyasausen graver seg ned i ansiktet mitt!
Jeg kan be politiet om å ta meg til akutten for magepumping.
Tilkalle en ex orcist. Bombe byen, så den blir til betongstøv.
Og så... Ro. Nesten z en.
Soyasausfølelsen.
Jeg ville flykte, handle. Kroppen er en mekanisme av muskler og bein-
- som krøp, tross at sinnet mitt fløy. Så jeg gikk utenfor den.
Jeg hadde 1, 7 sekunder på meg før detektiven kom inn.
En superdata kan utføre over en trillion beregninger på et sekund.
Tenk. Du står på den tynne, kalde skorpen av en lavastein-
- som flyr fram gjennom det frosne rommet. Alt kommer av dine valg.
Men vent, det er fullt av subatomiske partikler i universet, -
- alle satt i bevegelse under The Big Bang.
Uansett om du rører arm eller hode, tar Fruity Pebbles eller Corn Flakes-
- så ble alt bestemt, da universet oppsto for 17 milliarder år siden.
Så du kan ikke unngå noe. Jeg avsluttet aldri tanken-
- da jeg plutselig innså at jeg ikke lenger befant meg i campingvognen.
Var jeg død?
Unnskyld meg.
Du lurer sikkert på sikkert hvorfor jeg er her.
Du prøver nok å finne ut hva som foregår, akkurat som alle andre.
Alle, unntatt meg. Jeg vil ikke engang vite lenger.
Du lurer på nok hvorfor jeg har en bensinkanne med meg.
Takk. Jeg falt...på en drill.
Skal du gå alt?
Hjelp meg.
Gladelig, men først vil jeg vite hva som skjedde med John.
- Han er borte. - Hva mener du?
Han er bare borte.
Kjenner du en som heter Justin White? En high school-gutt?
Du spurte det på stasjonen. Han prater som en ung gangster.
- Han er savnet, hva? - Han var den som varslet oss.
Klokken fire om morgenen.
Kjør, kjør!
Jeg trodde at han var skåret i magen. Men det var noe på ham.
På armene, i ansiktet. Og det levde.
Bli der! Jeg tar meg av det.
Hva skjer'a?
- Skal du brenne ned stedet? - Akkurat.
- Og du skal ikke la meg gå. - Du forstår meg.
Du vet hvorfor jeg begår en for- brytelse. Det er noe veldig mørkt-
- som skjer her. Det føles som om jeg er den eneste som kan gjøre noe.
Alle har en spøkelseshistorie. En UFO-, eller en Bigfoothistorie.
Jeg tror at ting kan være både virkelige og uvirkelige samtidig.
Jeg liker ikke Star Trek. Jeg vet ikke mye om andre dimensjoner.
Jeg er en gammeldags katolikk. Jeg tror på Helvete.
Det fins nok mer er mordere og voldtektsmenn der.
Jeg tror på demoner og slanger og avskyelig dritt.
Universets felle. Jo mer jeg tenker på det, desto sikrere blir jeg-
- at det fins her, vi kan ikke oppfatte det. Som en countryradio.
Det er der ute, i luften. Selv om man ikke stiller inn frekvensen.
På et vis, gjennom kjemi eller magi-
- eller voodoo, lyktes den jamaicanske jævelen å stille inn.
Til Helvete selv. Han åpnet og ble døren til det.
Og jeg...
Jeg har tenkt å lukke den.
Unnskyld meg.
Flytt deg.
David!
Forstår du meg? John!
- Hei. - Vi har store problemer.
- Å, faen. - Du hørte, så du tok Soyasausen.
- Hvorfor? Hva har du i ansiktet? - Andre spørsmål besvarer ditt første
To personer til overlevde i går kveld.
- Fred Chu og din kjæreste, Amy. - Er du med Amy? Hvem har dere?
Justin White. Eller det som var Justin.
- Da er dere fire med Justin. - Det er ikke noe igjen inni Justin.
Han kommer til å klekkes snart, som jamaicaneren. Alle i nærheten-
- sprer smitten. Den siste verdenen som ble overtatt av de skapningene-
- ble mettet innen 100 dager. Spør meg ikke hvordan jeg vet det.
Alle som tok Soyasausen er enten døde eller i koma.
- Bortsett fra meg. - Du kan nok tilpasse deg.
Men du burde alt fatte at det er ikke du, men Soyasausen som velger.
Soyasausen velger deg! Kan den ikke bruke deg, så dreper den deg.
Men den leker litt med en først.
Justin?
- Du må bli med meg. - Hvor da?
Hvorfor er du redd? Slutt å kalle meg Justin, som om ikke noe er forandret.
- Hva skal jeg kalle deg? - Kall meg Dritstor.
Det er et dritstort antall av oss her inne.
Jeg vet at du er bevæpnet, men før du skyter-
- så burde du høre hva jeg har å si.
Som sagt...
- Hør etter nå. - Det gjør jeg, Dritstor.
- Vi skal ut og kjøre. - Jeg tror ikke det.
- Jøss, ballene mine. - Vi hørte skudd.
Var det du som skjøt ham? Jeg så hodet hans.
Jeg siktet på hjertet, men ja, jeg skjøt ham.
Godt.
- Amy? - Kan han bli drept, tror du?
- Jeg vet ikke. - Han nevnte et gammelt senter.
De Dødes Senter. Hvorfor der?
John?
- Hvor lenge har han vært sånn? - Han mumler.
- Han er sånn siden de tok ham inn. - Våkn opp! Våkn opp, rasshøl.
Hei...
- Jeg fant hunden din. - Jeg vet det. Takk.
Jeg skal få oss ut av dette.
Slapp av.
John har en plan.
- Hvor er vi? - På vei til det forlatte senteret.
- Skal vi dit eller skal vi derfra? - Vi er på vei dit.
- Ja, det stemmer. Fred lever jo. - Hva?
Ikke noe. Jeg har hodepine.
DE DØDES SENTER
Ser du døren?
Jeg ser den.
Dere kan alle gå herfra, hvis dere samarbeider.
Jeg vil at hun skal åpne døren. Ikke prøv på noe, -
- for så fort hun er klar, så skal jeg...
Hei!
JOHN - SE UTE VED SØPPELBØTTA VED I NNGANGEN
Hva er der ute? Et våpen?
Prøver du å lure meg, idiot?
Man blir visst ikke kvitt deg.
Er de flere?
Nei, det tror jeg ikke.
Kom an. Alle sammen.
Vi går til bilen min.
De hvite sakene du så overta Justin, de leter etter verter.
Det fins et stoff han som eksploderte hadde i campingvognen sin.
- Det er svart, hva? - Jaha, du kjenner til det?
Vi har begge en hel del å fortelle. Jeg har ikke sovet på 2 døgn.
Saken blir ikke klarere.
- Adrenalinet holder meg i gang. - Ja... Det og...
...de skjærende stemmene i hodet mitt.
Hvilke stemmer?
Kom!
Kom, Dave!
Ta hånden min! Kom!
Det er ingen fare med meg.
Det er ikke Fred. Ikke nå lenger.
Jeg vet ikke hva dere tror at dere så. Vi kan alle være infiserte.
Vi må holde sammen. Vi er de gode.
- Gå ned til veien og stopp en bil. - Ja da.
Hjelp meg å få ham til vraket. De begynner å komme ut.
Dra ham!
Hva gjør du, John?
Henter mine våpen. Jeg vil ikke stå og se vår verden bli infisert.
Vi skal igjennom spøkelsesdøren og gjøre rent hus.
- Jeg valgte Det gamle testamente. - Ok...
- Hvorfor? - Bare vi kan gjøre dette.
Vi ble valgt av Soyasausen. Er du med?
Ja, jeg antar det.
Er det en paintballpistol?
PROPAN
Spøkelsesdøren.
- Ser du den? - Ja.
Jeg ser bare en vegg.
Kult.
- Helvete. - Det er en spøkelsesknapp.
Justin... Dritstor sa at Amy kunne åpne den.
Amy!
Jeg har så mange spørsmål, men så lite tid.
Det er ham. Han i bilen, med sneglen.
Ok, Sneglemann. Kan du fortelle hva dette er for sted?
Hva tror dere?
Du får bank om du ikke sier hva faen dette er.
De andre har brukt uendelig mye arbeid på å forflytte seg-
- fra den ene siden til den andre, dessverre uten hell.
- Men vi innser nå at dere to kan det. - Hvilke "vi"?
Jeg har en alliert fra deres verden.
Han? Stoler du på ham?
- Det er en shoppingkanalmann. - Det er ikke det du tror.
- Dr. Marconi har mye å tilby. - Takk, John. Du er en gentleman.
Kilden til manifestasjonen fins på andre siden av denne portalen.
- Vesenet kalles Korrok. - Hvordan ser Korrok ut?
Dere skal få se.
Han kan ikke ødelegges med vanlige midler, men jeg har en plan.
- Den kalles "Tripperen". - Hvor kommer den fra?
Det er et eksperimentelt våpen fra Den kalde krigen.
Inni fins C4-sprengstoff, omgitt av et sterkt hallusinogen.
Får du sjansen, kan den detoneres sånn.
Tripperen dreper kanskje ikke Korrok. Men den vil forvirre ham.
Skikkelig.
Jeg liker konseptet, doktor.
- Ja da. Hvordan kommer vi inn? - Bare bestem dere for det.
Da kommer dere inn.
Det må være et alternativt univers.
Det ligner "Eyes wide shut".
Velkommen, mine herrer.
Som dere ser, har en utvalgt gruppe interesserte-
- kommet for å observere deres ankomst.
Vi tenkte at mangelen på klesdrakt ville minske ubehaget deres.
- Så hyggelig. - Bra.
Kom.
Velkommen, mine herrer.
De har visst ventet oss.
Jeg liker detaljene.
- Dere lurer vel på hvor vi er. - I et alternativt univers?
Det stemmer. Hvordan var det å komme hit?
- Jeg tenkte ikke så mye på det. - Det var ikke så morsomt.
Vi har ventet på dere. Vi har jobbet hardt og holdt ut mange motganger-
- i våre forsøk på å finne og kommunisere med deres verden.
Deres verden er vår verdens tvilling. De ble født i samme kull.
Før nå, har historien vår vært identisk.
Det fantes en mann, Cyrus Rooney, fra Tennessee.
I deres verden døde han 17 år gammel-
- stanget i hjel av en okse, da han prøvde å pare en okse med en hest.
I vår verden overlevde han. Rooney var et geni.
Han fortsatte å eksperimentere innen det han kalte "beistiologi".
Ja, folk fra Sørstatene driver med sånt hos oss.
I 1881 hadde han laget insektoide flymaskiner.
I 1902 laget han den første primitive tenkende maskinen av en grisehjerne.
I 1922 hadde vi alt selvforsørgende og egentenkende dataer.
Herr Rooney døde i 1926.
Noe mirakuløst inntraff med den største av skapningene hans.
Skapningen ble tenkende og uttrykte ønsker og følelser.
Den fortsatte herr Rooneys arbeid med tilpasning av naturen-
- for å utvikle menneskeheten.
For visse noen denne prosess enkel. Andre måtte utdannes.
Se!
Mamma.
For at deres enklere hjerner skal forstå en storhet som Korrok-
- har vi oversatt de følgende bildene til et for dere mer kjent format:
Det kalles tegnefilm i deres verden.
Mamma.
Noen motsetter seg utvikling. Hos oss er det en forbrytelse.
I vår verden er det en større forbrytelser å slippe løs-
- morderedderkopper på forsvarsløse mennesker.
Det kalles "edderkoppmord".
Men om man har en tenkende maskin, et vesen så kraftfullt-
- at det kan forutse utfallet av enhver handling? Bli med meg.
Vi er veldig glade for at dere kunne komme hit.
- Tenker du det samme som jeg? - At Kafka ville eksplodert her?
- Ja, akkurat. - Dere skal få se noe...
...som veldig få har sett.
Den definitive manifestasjonen av Cyrus Rooneys skapning.
Dave, John. La meg presentere Korrok.
Jeg er Korrok.
Velkommen. Tissen din er enda mindre i virkeligheten.
Med en liten justering av din hjernes kjemi-
- kan jeg gjøre deg til en barneovergriper.
- Hva vil du ha? - Ikke store, svarte kukker.
Forsvinn ut av hodet mitt!
David Wong, sønn av en mentalt forstyrret prostituert og en selger.
Det fins en uendelighet av verdener som du ikke kan forstå.
De kommer snart til din verden også. Korrok forutsa deres ankomst.
Han viste oss veien til deres verden. Vi har aldri reist dit.
Men vi har prøvd. David... John...
Ankomsten dere er en ny morgen. Dere kan vise oss veien-
- fra vår verden til dere egen. Når noen blir født med spesiell visdom-
- i vår verden, så deler han den med Korrok. Så Korrok kan bli bedre.
Se.
- Bacon! - Vi forstår.
Våre intensjoner er de beste. Vi har observert dere-
- og skal snart flytter vi oss til deres verden, så dere også-
- får kjenne til Korrok.
Men først må vi dele kunnskapen deres med Korrok.
Dave!
John!
Nei!
Døren!
Faen! Du ødela detoneringssekvensen.
John! Alle menneskelige hjerner som noensinne har eksistert, -
- alle tenkerne deres, forfattere, lærere og filosofer-
- kan ikke motsvare engang en node av Korroks neurale nettverk.
Våre legioner er klare. Snart vil alt kaos, -
- uro og forvirring forsvinne under Korroks myke hånd.
- Ofret Bark Lee livet sitt? - Hunden reddet universet.
Amy kommer til å drepe meg.
Vi må skynde oss.
Beveg dere. Nå!
Hvorfor leverte du ikke bomben selv om du kan komme hit?
Vi måtte sende noen som de ikke ville anse som en reell trussel.
Dessuten trengte hunden eskorte.
Ja, godt tenkt!
Så Marconi reddet alt?
- Eksisterer Korrok fremdeles? - Det er vanskelig å vite herfra.
Men det skjer underlige ting her.
- Jenta, da? Amy? - Hun var ikke så glad.
Soyasausen hunden fikk i seg da han bet jamaicaneren-
- muliggjorde en mental link mellom Bark Lee, North og Marconi.
Hunden visste hva som måtte gjøres. Den var villig til å ofre seg.
Når det gjelder Amy...
Hun har vært kjæresten min siden.
Jeg flyttet henne fra byen. Hun studerer på college, 3,7 i snitt.
Så fint. Og John? Overlevde han også?
Vi spiller ofte basket. Når vi ikke er opptatt med... jobber.
For pokker... Hva med å publisere alt, herr Wong?
- Historien din. - Det løser ikke noe.
Vi blir satt i bås med alle Roswell-idiotene.
Jeg forstår.
- Hva vil du gjøre, da? - Vi viser dem dette.
Fysiske bevis. Hvis du får det til en lab...
Ja. En med et elektronmikroskop, hva?
Den som tar seg en nærmere titt på dere Soyasaus-
- får en brun flekk på sin labfrakk.
La det bli storyen! La dem se effektene med egne øyne.
Gi den til en labrotte og se siden forestillingen.
Er du villig til å risikere alt? Livet ditt, familien din?
Dette blir alt du blir husket for.
Ikke glem at det kan være folk der ute, -
- virkelige mennesker, som ikke vil at dette skal komme ut.
Kom igjen nå. Jeg har gjort dette før, Wong.
Første året etter høgskolen ble jeg knocket under en kamp.
Jeg var 19 år, det var 1984. Jeg våknet med knust kamera, -
- blod som rant nedover skjorten og en stor politi sto over meg-
- og sa: "Legg deg ned, nigger." Jeg visste alt da hva jeg gjorde.
Siden... Hva er det?
- Hva er det, Wong? - Kalte de deg "nigger"?
Hvorfor?
Spøker du nå?
Hvorfor ler du?
Hei!
Hei! Svar meg!
Jeg burde skjønt det. Beskriv deg selv for meg, Arnie.
- Si hvordan du ser ut. - Å, nei, nei.
- Du kødder med meg. - For meg er du ikke svart.
Jeg ser deg som en dvask hvitt mann i rynket jakke med en kassettspiller.
Tror du at det er noe der, Arnie?
Kom an, åpne det. Da kan vi gå videre.
- Jeg beklager, Arnie. Det gjør jeg. - Du gjorde dette mot meg.
Du gjorde dette mot meg. Du drepte meg! Din jævel!
Se på kroppen din, Arnie.
Den i bagasjerommet.
Du har vært død i flere dager. Noen visste at du skulle treffe meg-
- og slokket deg. Jeg beklager virkelig.
Jeg er ikke et spøkelse.
Dette er tull.
Det er min feil, Arnie. Ikke bare at du ble drept, men alt dette.
Denne halveksistensen.
Det er min feil. Jeg projiserte deg.
Soyasausen gjør det mulig. Du ble drept etter telefonsamtalen vår.
Du vet når man innbiller seg hvordan noen ser ut basert på deres stemme?
Da du ble drept, så antok du formen av det jeg tenkte meg.
Sånn kan det ikke være. Jeg nekter å akseptere det.
Jeg har barn. Og ferie i juni.
Jeg skal til Atlantic City.
Jeg har billetter dit!
Du er i fornektingsstadiet. Det er helt normalt.
Hold kjeft, for faen! Nå.
Jeg nekter å tro at bare fantasien din gjør meg...
Jeg beklager, Arnie.
Det gjør jeg virkelig.
274 mot 137!
Regnet du ikke hvert skudd som 137, ville det stått 2-1.
Var det der før?
Men ser inn i det. Jeg ser mennesker.
Det er sikkert et hull til en annen dimensjon. Vil du dit?
Ikke egentlig.
Etter dette kastet.
Du kastet den til et annet univers.
Ja, det er min feil. Må jeg hente den?
Det er en manns jobb.
Herregud.
Nå begynner det.
Dave!
Hvor har du vært? Jeg har vært her i to timer.
Tiden må flyte annerledes her. Jeg kom inn rett etter deg.
Det er kjøligere her.
FENOMENET FORTSETTER RUNDT SYDPOLEN
Ja! Ubeflekket!
Hvordan?
Jeg er sersjant Vance McElroy fra Menneskenes Befrielseshær.
Profetien forutsa deres ankomst. Det er en ære å treffe dere.
Jeg vet ikke hvor dere kommer fra, men jeg ser at dere ikke er smittet.
Vi har en felles fiende. Kan han ikke beseires, -
- så er håpet ute for menneskeheten. Skjebnens vinder har ført oss sammen.
En ny daggry stunder for denne tapte verden.
- Undertrykkelsen skal for alltid... - Ja da, ja da.
Interessant. Men vi trenger utstyr for å utføre oppgaven.
Fra vår verden. La oss dra tilbake dit-
- og komme tilbake for å utføre oppdraget.
Utmerket. Vi venter på deres gjenkomst.
Men husk at vi alltid vil stå i gjeld til dere.
Dere to representerer alt som er godt og lovende...